THE PAINTED VEIL Översättare: EarlOfOxford, boomtown rat divxsweden. Net
KINA 1925
LONDON - Två år tidigare
- Hej. - Hej...
Jag undrar...
- Vad? - Jag undrar om du vill dansa?
Varför inte?
Kitty, vem var den unge mannen du dansade med i går kväll?
- Vem av dem? - Den tysta, allvarlige.
- Jag förmodar att du bjöd honom, mamma? - Jag vet inte vad du pratar om.
Jag bjöd in honom.
Han heter Fane, han är doktor.
- På ett laboratorium i Shanghai. - En statsanställd?
Hur som helst så besökte han mig. Vi samtalade och jag bjöd honom.
- Du brukar inte gilla mina unga män. - Tycker du om honom?
- Inte direkt. - Är han förälskad i dig?
- Vid din ålder borde du märka sådant. - Poängen är att jag inte älskar honom.
Ta dig i akt, unga dam! Tiden kan rinna ut, förstår du.
Allvarligt! Tanken på att en kvinna ska gifta sig med vem som helst-
- utan tanke på känslor, är förlegad. - Hur länge förväntas du bli försörjd?
- Hej. - Hej. Jag...
Jag skulle bara...
Er far bjöd in mig.
- Jag är på väg ut. - Får jag göra er sällskap?
Precis på utsatt tid.
Vad är det du gör?
Jag är bakteriolog
- Det måste vara fascinerande. - Ni vet inte vad det är, eller hur?
- Nej, jag är rädd för det. - Det saknas anledning för er att veta.
- Jag studerar smittbärande organismer. - Så förtjusande.
Nej, det är faktiskt raka motsatsen.
Ska vi gå in?
- Tycker ni om blommor? - Inte särskilt.
Eller, ja... Men vi har inga hemma.
Mamma säger: "Varför köpa det man kan odla gratis?"
Men vi odlar dem inte heller.
Det verkar meningslöst, att lägga möda på något som är dömt att dö.
Jag skulle vilja säga er något.
Jag kom för att be om er hand.
Jag är förstummad...
- Kan ni inte se att jag älskar er? - Ni har inte visat det.
Jag ville, det är svårt. Jag...
- Men nu är det sagt. - Ja...
- Jag vet inte om det var välformulerat. - Nej, jag är klumpig. Jag...
Jag är förskräcklig på sådant här, men jag måste åter till Kina inom kort.
- Jag har inte tid för uppvaktning. - Jag har inte tänkt på er så...
Jag växer när man lärt känna mig. Jag gör allt i min makt...
...för att göra er lycklig. Vad som helst.
Ni skulle tycka om Shanghai.
Det är en spännande plats. Mycket dans...
Ni förväntar er väl inte ett omedelbart svar?
Jag känner er inte.
Ja! Vi hade höga förhoppningar, men
förväntade oss inte frågan så snart
Ett förtjusande höstbröllop
Hon har varit duktig, min Doris. Åtminstone en av dem har lyckats.
Nej, jag gav upp om Kitty för år sedan.
Jag vet att du förstår
Är det mindre än vad du föreställt dig?
Jag vet inte vad jag föreställt mig.
Har du inte ett piano?
Nej, jag spelar inte piano.
- Vem är det? - Det är jag.
Kom in.
Jag ville bara se till dig. Att du har det bekvämt?
- Behöver du någonting? - Nej. Det är bra, tack.
Jag är så glad att du är här.
- Ska jag släcka lampan? - Varför då?
Jag släcker lampan.
Det är busväder.
- Jag sa att det är busväder. - Jag hörde dig.
- Du kunde ha svarat? - Jag är ledsen.
- Jag pratar om jag har något att säga. - Om alla gjorde så...
...så skulle mänskligheten snart förlora sin talförmåga.
Walter?
Förlåt mig.
Du har rätt, vad...
Vad ska vi göra? Ska vi... Ska vi spela ett spel?
Du tycker inte om mina spel. De tråkar ut dig.
Låt oss spela kort.
Skulle du tycka om att gå ut?
- Vi har en inbjudan till på lördag. - Från vem?
- Från Townsends. - Dorothy Townsend?
Tycker du inte om henne?
Jag har mött henne en gång. Hon försöker vara märkvärdig.
Antagligen för att hon är vicekonsulns fru?
De är absurda, överklassen här...
Mamma skulle hellre dö än att bjuda merparten av dem på middag.
Det gör inget. Jag trodde att du skulle uppskatta det, men vi behöver inte gå.
Jag bryr mig inte vilket som...
Gå vart?
- Kitty Fane? - Dorothy.
- Jag är så glad att ni kom. - Det här är Walter.
Här är min man... - Charlie, hälsa på våra gäster!
- Har du träffat herr Fane. - Det ska vara dr Fane, älskling.
Jag ber om ursäkt, dr Fane. - Här är doktorns fru Kitty.
- Mrs Fane. - Mr Townsend.
Jag ber om ursäkt. Jag antog att ni var på konsulatet.
Inget så glamoröst. Jag arbetar på statens laboratorium.
Statens laboratorium? Så fascinerande.
- Tycker ni om det? - Jag har aldrig sett något liknande.
Varje gest betyder något.
Se så hon döljer sitt ansikte. Hon sörjer sin olycka.
Vad hände henne?
Hon såldes som slav, dömdes till ett liv av droger och förtvivlan...
...i ett främmande land långt hemifrån.
Kedjorna...
De representerar hennes stackars tillfångatagna själ och hopplöshet.
Och så gråter hon...
Hon gråter för den av livslust vibrerande flicka hon en gång var...
...för den ensamma kvinna hon blivit.
Men mest av allt...
...så gråter hon för den kärlek hon inte tillåts få...
...och för kärleken hon inte tillåts att ge.
Är det vad hon verkligen säger?
Jag vet faktiskt inte. Jag pratar inte kinesiska.
Vad var det?
Kanske det var hushållerskan?
De har gått.
- Han hörde oss. - Vem?
- Walter. - Walter? Än sen?
- Allt han vet är att du vilade. - Med dörren låst?
Du behöver en drink.
- Om det var han så gör han ingenting. - Så smickrande.
- Han inser att en skandal inte är bra. - Kan du tänka dig att han älskar mig?
- Du tänker säga något förfärligt. - Det är bara det att...
...kvinnor ofta överskattar männens tillgivenhet till dem.
Jag tror inte för en sekund att du skulle vara förälskad i mig.
I det fallet har du fel.
Tyckte du om presenten?
Den duger.
Charlie?
- Gör jag dig också lycklig? - Givetvis, min älskling.
Jag saknar dig - Din far
- Hassan, vem levererade paketet? - Dr Fane.
- När? - När ni sov.
Det är snart middagstid.
Vi kan vila i trädens skugga, men jag skulle vilja fortsätta.
- Min bekvämlighet får inte hejda dig. - Då fortsätter vi.
Charlie Townsend, om jag får be
- Charles Townsend - Vi måste träffas
Kitty, det går inte Jag har ett möte
- Vad vill du? - Jag måste lägga på
- Vad gör du hemma? - Jag måste prata med dig.
- Jag tänkte just ta ett bad. - Det är viktigt, det kan inte vänta.
Sätt dig.
- Har du hört talas om Mei-Tan-Fu? - Nej.
Den var omskriven häromdagen. Det är en småstad vid Yangtzefloden.
I inlandet.
Det har brutit ut kolera där. Den svåraste epidemin på länge.
Den medicinskt ansvarige har dött.
Franska nunnor bedriver fortsatt vård. De försöker, men folk dör som flugor.
Jag har frivilligt anmält mig, för att åka dit och ta över.
- Varför? - De behöver en läkare.
- Du är bakteriolog. - Jag är medicinskt utbildad.
Det faktum att jag forskar är en fördel i det här fallet.
Är det inte ytterst farligt?
Jag förmodar det.
Mei-Tan-Fu ligger tio dagar bort.
Järnvägen tar oss en bit på väg, efter det färdas vi i vagn och bärstol.
- Vilka är "vi"? - Du och jag.
- Förväntar du dig att jag åker? - Jag hoppades att du skulle vilja det.
Det är ingen plats för en kvinna. Det vore galenskap. Varför skulle jag?
- För att stödja och trösta mig? - Nej... Jag åker inte.
- Det är en monstruös fråga. - Då begär jag skilsmässa i morgon.
Jag är rädd att du tagit mig för en större dåre än vad jag är.
- Jag förstår inte vad du menar? - Inte? Jag anger otrohet som skäl.
Jag kommer att namnge Charles Townsend som din älskare.
Jag är ledsen, Walter. Jag förstår hur du känner, men gör det inte smutsigt.
För all del. Vad hade du tänkt dig?
- Låt mig skilja mig från dig i tysthet. - Skulle du ta ut skilsmässa?
På vilka grunder då? Ge mig ett skäl till att jag skulle-
- förnedra mig för din skull? - Var inte full av hat.
Vi avsåg inte att såra någon, men...
...Charlie och jag förälskade oss.
- Han vill gifta sig med mig. - Jag visste att du inte smart.
- Men jag visste inte att du är en dåre. - Om du mår bra av att såra mig, så...
Vi älskar varandra. Vi är trötta på hemlighetsmakeri och kompromisser.
- Och nu förbannar du den dag vi möttes? - Sluta håna mig!
Det passar ditt beteende.
Det är komiskt. Jag försökte göra dig lycklig. Jag försakade mig själv!
Jag låtsades dela ditt intresse för skvaller, ditt ointresse för omvärlden!
Om du avbryter mig igen, så stryper jag dig.
Jag visste redan när vi gifte oss att du var självisk och bortskämd.
Men jag älskade dig.
Jag visste att du gifte dig enbart för att fly från din mor.
Men jag hoppades att det en dag skulle utvecklas till något mer.
Jag hade fel... Du har det inte i dig.
Om en man inte älskas av sin kvinna så är det hans fel... Inte hennes.
Hur som helst... I morgon avreser vi till Mei-Tan-Fu.
- Annars lämnar jag in min ansökan. - Walter, du kan inte vilja ta mig med?
- Tror du att jag skämtar? - Min Gud...
Det är verkligen vad du vill?
- Tror du att Charlie tillåter dig? - Han kan nog inte göra så mycket.
Allt du sagt är sant! Allt...
Jag gifte mig inte av kärlek. Men du visste det.
Gör inte det även dig medskyldig?
Nåväl... Jag gör så här...
Vi har alla tillgångar att skydda. Olyckligtvis så har mr Nagatas åtgärd-
- skapat en farlig situation. - Det var olyckligt, men oundvikligt.
Er förman sköt en arbetare. En kinesisk arbetare!
Ni må ha kvävt en incident, men skapade istället något värre!
- Jag behöver låna er penna. - Varsågod.
- Får vi stöd av Chiang Kai-shek? - Han är nationalist.
Han stöttar sina egna. Det är därför de kallas nationalister.
Till Mr Townsend.
- Jag tror ni underskattar situationen. - Tre av mina gruvor har stängts.
- Det pratas om bojkott! - En handfull soldater räcker inte.
Ursäkta mig.
Fru Fane? Så angenämt. Ni räddade mig från några vildhjärnor.
Jag kom för att det var nödvändigt.
- Är allt bra? - Jag behövde träffa dig.
- Det är inte det bästa tillfället... - Charlie! Han vet.
Efter er, mrs Fane.
Han vill skiljas.
Ni tog inte på er ansvaret? Tillkännagav någonting?
Nej... Det är säkert.
Det är verkligen en knipa.
- Han säger att han har bevis. - Vi nekar, han kan inte bevisa något.
- Och Walter gynnas inte av en skandal. - Det blir ingen skandal.
Walter går med på att vara diskret.
Det är inte så illa, eller hur?
- Kan du hålla om mig? - Naturligtvis.
Charlie?
Han har ett villkor.
- Jag är ingen rik man. - Han vill inte ha dina pengar.
Han accepterar skilsmässan om Dorothy skiljer sig från dig.
- Och om... - Vad?
Om du lovar att gifta dig med mig.
Vad som än händer så måste vi försöka hålla Dorothy utanför.
- Vad menar du? - Vi kan inte bara tänka på oss själva.
Jag känner Dorothy. Ingenting kan få henne att skiljas.
- Du vill inte skilja dig. - Det handlar inte om mitt äktenskap...
Vet du hur viktigt mitt uppdrag är? Om jag skulle... Varför skrattar du?
Walter avsåg aldrig att skilja sig. Han visste att det här skulle hända.
- Försök att förstå. - Jag förstår!
Kitty, vi kan lösa det här...
- Jag kommer med dig. - Bra. Jag trodde nog det.
Jag behöver inte mer än några sommarsaker, och ett hölje.
Hassan har redan underrättats. Hon packar nu.
Jag skulle inte röra den om jag var du. Någon kan ha dött i den sängen.
Du kan ta det här rummet.
Ni måste vara doktorns hustru?
Jag mötte precis er make och bjöd in mig själv på mat.
Jag behöll Watsons köksa åt er. Hon får vara hjälpreda också.
Vi har lite ont om folk.
- Ursäkta, mitt namn är Waddington. - Självklart. Kitty Fane.
Jag är ställföreträdande kommissionär.
- Ni är en av våra grannar? - Den enda, är jag rädd.
Den som återstår.
- Och Watson var missionär? - Ja, en trevlig karl.
Amerikan. Förtjusande familj.
- Jag visar gärna deras gravar i morgon. - Så vänligt av er.
- Jag hoppas att er hitresa gick bra. - Vi har färdats i två veckor.
- Två veckor? Simmade ni hit? - Vi reste inte på floden, utan på land.
- Varför i all världen då? - Vi ville se landsbygden. Eller hur?
Vill någon ha en cocktail?
För er framgång.
Det sas att den lokala militära officeren kan hjälpa mig. Överste Yu?
Lycka till. Han ogillar oss britter.
Jag måste varna er. Läget är ostadigt även här ute.
Om inte koleran tar oss, så kanske nationalisterna gör det.
Jag försökte få iväg nunnorna, men de vägrade. De vill bli martyrer.
Och varför har ni stannat?
Det är min postering.
- Jag chockades av er anmälan. - Det ger möjlighet till forskning.
Ja... och ni?
- Ni är säkerligen inte här därför? - Min make är forskaren.
Sannerligen... - Reagerade ni på vaccinationen?
- Ni har väl vaccinerats? - Naturligtvis.
Det är ingen garanti. Watsons hade inte någon nytta av det.
- Har ni grammofonskivor med er? - Nej, tyvärr inte.
Synd. Jag är trött på de jag har.
Lyssna. Vad är det?
De är på andra sidan floden. De försöker skrämma bort dödsandarna.
Jag åker till stan i morgon. Jag förmodar att du vill vila?
- Jag kan vaccinera dig på kvällen. - Tänker du också göra det?
- Jag tror inte det. - Då behöver inte jag heller göra det.
Säg mig, Walter...?
- Dör man långsamt av kolera? - Kroppsvätskan avdunstar på 36 timmar.
Döden orsakas av uttorkning, så det är otäckt och mycket smärtsamt.
Men det går relativt fort.
God natt.
Med tanke på er och er frus säkerhet så måste vi vidta säkerhetsåtgärder
- Är det verkligen nödvändigt? - Ser ni helheten?
Jag antog att ni vill slippa oroa er fru med situationen
Det här är överste Yu. Han tillhör Nationalistpartiet.
- Han posterar en av sina män här. - Är jag fånge?
Nej, det var mr Waddingtons idé. Han tycker att vi bör vidta åtgärder.
Åtgärder mot vad?
För några dagar sedan öppnade brittiska trupper eld mot arbetare i Shanghai.
Elva dödades. Vi blev nyligen underrättade.
De här sattes upp i går.
DÖD ÅT UTLÄNDSKA MÖRDARE!
Jag skulle inte oroa mig. Nationalisterna skyr också kolera.
Tar de sitt vatten från brunnen? Överste, kan ni visa var de tar det?
Imperialistsvin!
Till att börja med får vi spärra brunnen tills vi testat vattnet.
- Förstår ni? - Ja, jag förstår, dr Fane.
Jag tränades militärt i Moskva. Vi kan prata engelska eller ryska.
Engelska blir bra, tack.
- Ni har väl sett kolera förr? - I laboratoriet, självklart.
- Nej, i en patient. - Jag har inte fått tillfälle.
Jag är inte praktiserande läkare. Har de inte sagt det?
Jag är expert på infektionssjukdomar.
- Ska vi? - Efter er... doktorn.
Charlie
Det är outhärdligt utan dig
Jag behöver dig inte.
Gå tillbaka!
Mr Waddington?
Jag letar efter mr Waddington.
Vänta här. Okej?
Hallå? Mr Waddington?
Mrs Fane?
God morgon.
- Vad kan jag göra för er, mrs Fane? - Jag hittade en skivinspelning.
Stravinsky. Så modernt, tack.
Var det något mer?
Jag undrar när posten kan levereras. Det ska till Shanghai.
Tyvärr, sen koleran började så hämtar ynkryggarna inte posten.
Lämna det till mig. En lokal handelsman ska dit på fredag.
Townsend... Charlie Townsend?
Ja, han är bekant med min make. Känner ni honom?
Det är länge sedan. Vi arbetade båda på konsulatet i Shanghai.
Charmant hustru?
- Ja, de är populära? - Han gjorde en vetenskap av det.
- Så, du känner hans familj? - Någorlunda. Jag tycker om Dorothy.
- Ja, de är varandra tillgivna. - Han har haft en del småflirtar.
Inget allvarligt.
Hon sa en gång att det minst smickrande var att hans kvinnor-
- alltid var av andraklass.
Nåväl... mycket nöje med skivan.
Mrs Fane?
Brevet.
Ja... det slog mig plötsligt att fredag blir för sent, men tack ändå.
Kan du skicka saltet, tack?
- Förlåt, sa du något? - Kan du skicka saltet?
Tack.
Är det så här det kommer att vara?
"Hon lever sina kvällar i tystnad?"
Walter?
Walter!
Jag börjar undra om du blivit galen?
- Hon har inte kokat det. - Lämna det...!
Tack.
Försöker du ta död på dig?
Stadsbrunnen är smittad.
Vattnet är smutsigt...!
Vad?
Mr Waddington?
Mrs Fane...?
Gå härifrån.
Vad är det för fel på Te-Ming?
- Ni bär på den döda mannen. - De är väldigt vidskepliga, eller hur?
Hon har förlorat tre barn och sin make till koleran. Vem kan klandra henne?
Vet ni... Det här är ingen plats för en kvinna.
När telegrammet om er ankomst anlände, blev jag förstummad.
Jag föreställde mig er som en barsk gammal sjuksköterska...
...med tjocka ben och mustasch.
Jag gick in och där var ni...
...skör och trött...
...och mycket olycklig.
- Det var en lång resa. - Men ni är olycklig nu.
Det slog mig att ni och er make kanske är vanvettigt förälskade-
- och att ni vägrade att stanna hemma. - Det är en logisk förklaring.
Ja, men det är inte så.
Vet ni vad jag finner märkligt?
Er make ser aldrig på er.
Han ser på väggarna, golven, skorna...
- Han har mycket att tänka på. - Ja, det har han säkert.
Dr Fane...!
Vad gör du?
Martini?
Ja?
Jag har ett meddelande från Modern.
- Vem? - Nunnan på barnhemmet och sjukhuset.
- Hur känner hon till mig? - Tydligen har mr Waddington nämnt dig.
Hon vill gärna möta den kärleksfulle...
...Iojala hustrun till dr Fane.
Då förbereder jag mig för en charad.
Hon förstår om du... inte vill komma på grund av smittrisken.
- Om du vågar så vågar jag. - Jag glömde...
Walter! Gode Gud!
Du är berusad.
Främling! Åk hem!
Förvänta er inte för mycket. De är eländigt fattiga.
Det är ett nöje att möta hustrun till vår fina och modiga doktor.
- Förtjusande att träffa er. - Mr Waddington.
Ni måste smaka dem. Syster St Joseph har bakat dem.
Säg mig, mrs Fane. Vilken tro bekänner ni er till?
Förlåt mig.
Vi går inte regelbundet i kyrkan.
Man skulle kunna säga att jag tillhör den Engelska kyrkan.
Vilket är ett diplomatiskt sätt att säga att ni inte tror på mycket.
Ni är mycket vacker, och mycket ung.
Jag försäkrar att jag inte är det. Jag känner mig gammal.
Om mrs Fane vill se klostret och barnhemmet så visar jag det gärna.
Ensam.
De äldre flickorna får sy. Det sysselsätter dem...
...och ger lite intäkter till klostret.
Hon där vill inte låta sig döpas.
Vårt musikrum.
Syster Maryse.
Syster Dominique var vår pianist. Hon dog i förra veckan... av kolera.
Därborta ligger vårdavdelningen.
Det är ingen syn man önskar sig.
- Ska jag kalla på dr Fane? - Nej, stör honom inte.
Med epidemin så har vi fått många att ta hand om.
Det här barnet kom i morse. Ännu en föräldralös.
Hon säger att dr Fane älskar barn. Han tillbringar mycket tid här.
Mrs Fane?
- Mrs Fane? Är allt väl? - Ja... Det är ingenting
Bara dumhet.
Vad vill du?
- Jag tog med din kvällsmat. - Lämna den bara där.
- Var det något mer? - Vad gör du?
Jag testar nitritnivåerna i en lokalt odlad tomat.
Varför?
Det är inte av intresse för dig.
Åh... Hoppas att maten smakar.
Walter?
- Vad gör vi om vi överlever? - Jag vet inte.
Men det blir inte bättre av att prata om det vi båda borde glömma.
Men du kan ju inte glömma. Kan du inte lyssna på mig?
Om du insisterar.
I dag, efter att...
...besökt klostret och nunnorna. - Lyckades de omvända dig?
De pratade om dig, och jag kände... - Vad? Vad kände du?
- Jag tror jag varit rädd för dig. - Det borde du vara.
Ursäkta mig. Om jag inte kan arbeta så går jag till sängs.
Jag vet att du är arg, men vi måste försöka att prata...
Jag förstår mig inte på dig. Vad vill du ha av mig?
- Jag vill inte att vi är olyckliga. - Jag är inte olycklig.
- Jag har inte tid att tänka på dig. - Precis, men jag känner mig onyttig.
- Vad kan jag...! - För Guds skull! Sluta straffa mig?
Föraktar du mig så?
Nej, jag föraktar mig själv.
För att jag tillät mig att älska dig.
- Jag hoppas jag inte kom olämpligt? - Syster Maryse dog i natt
Jag har just skrivit till hennes föräldrar.
Det är syndigt att sörja, för hennes rena, enkla själ finns i himmeln nu.
Hur kan jag hjälpa er?
I och med systerns död så måste ni vara väldigt underbemannade.
Jag undrar om jag kan komma till klostret och...
...hjälpa till på de sätt jag kan.
Tycker du inte att du gjort nog? Du följde din make hit.
Jag har varit här en månad. Jag har inget att sysselsätta mig med.
Kanske jag kan hjälpa till i sjukhuset?
Omöjligt, kolera är förskräckligt. Och vad sker om ni blir sjuk?
Jag kan skura golven, vad som helst...
Något som är till hjälp.
De blir inte nödvändigt. Barnen skurar golven.
Vi har privilegiet att använda dem.
Men vi hinner inte med allt vi borde.
- Har ni pratat med er make? - Ja.
Jag förstår inte vad du säger.
Det finns spår av smitta i floden, nedströms från begravningsplatserna.
- Har ni kontrollerat resultatet? - Tre gånger.
Då så... Jag rekommenderar att badområdet barrikaderas.
- Att ingen får tillgång till floden. - Hur långt ska folk gå för vatten?
Jag vet inte? Åtminstone en kilometer ovanför begravningsplatsen.
- Det är för långt. - Jag håller med dr Fane.
Det är nödvändigt.
Vi skulle också gå ut med att kropparna måste begravas direkt.
- Vi har gjort det! - Ja, men ni gör inget åt det.
Familjerna gömmer de döda. Sen begravs de för nära floden.
Ni behöver inte förklara två gånger.
Överste, ni måste beordra era män att gå in i hemmen-
- och få undan kropparna, med våld om nödvändigt!
Jag klarar mig.
Hej.
Jag förstår.
Andarna behöver kunna nå floden. Jag vill bara flytta dem från vattnet.
De beskyddas av sin krigsherre. Om han vill flytta kropparna-
- så skickar han hit sina egna soldater.
Nu bör inte en västerländsk kvinna utforska en kinesisk stad ensam.
Håll tyst. Bryr du dig om jag dödas av nationalister eller av uttråkning?
Dessutom var jag inte ensam.
Jag var med min stiliga beskyddare Sung Ching.
Hur som helst...
...du blir nog glad att jag är lika värdelös för nunnorna som för dig.
Jag stängde av stadens enda vattenkälla i dag.
Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
Då är vi båda värdelösa.
Äntligen har vi något gemensamt.
- Dr Fane! Har vi båda kallats hit? - Inte nu om jag får be.
- Ursäkta? - Jag räknar.
Vi övernattar här.
Vad får er att tro att krigsherren är samarbetsvillig?
- Det tror jag inte. - Vad har ni för plan?
Jag vet inte.
De här männen är som djur. De saknar visioner.
De känner bara hunger och makt.
Sådana män har styrt Kina sedan jag var ung.
Men den tiden rinner ut. De har ingen plats i det nya Kina.
Jag tror inte att du heller tycker om min närvaro, eller hur?
Jag tror på att Kina tillhör kineserna. Resten av världen håller inte med.
Det har inte med mig att göra.
Jag kom inte hit med vapen utan med ett mikroskop.
Jag tror dig.
Det vore trevligt att samarbeta utan att era länders vapen riktas mot oss.
Vår plan är att leda vattnet från fälten ovanför begravningsplatsen
Med ert tillstånd ska gravarna flyttas bort från vattnet
Överste Yu och hans män driver igenom omedelbara begravningar
Att skydda vattenkällorna och genomföra en ordentlig sanering
kan innebära tusentals färre offer
Är han färdig? Jag offrar inte mina män till koleran!
Ödet bestämmer vilka som dör! Jag tänker inte göra något!
Du... Få honom härifrån!
Han sa nej.
Pratar han någon engelska?
Säg att jag aldrig sett en löjligare klädsel.
Doktorn respekterar er mycket...
Ni har rätt. Epidemin är förskräcklig.
Mina överordnade har sagt att om era män inte tar tag i problemet...
...så hjälper vår armé gärna till.
Efter att ha sett denna plats...
Den är så överväldigande att jag fruktar att våra män-
- inte kommer att vilja åka härifrån.
- Jag är ledsen. - Avbryt inte för min skull...
...om dr Fane roar sig. - Nej... inte alls.
- Det är trevligt. Jag gick förbi... - Nej, stanna! Jag insisterar.
Javisst.
Fortsätt, mrs Fane. Kanske något lite mer tröstande.
Självklart.
Det kom in en nyfödd i dag.
Flickorna kallade henne Zan Xien. Det betyder "helt ny".
Nunnorna kallar henne Katherine...
...vilket ingen av flickorna kommer att kunna säga.
Tack gode Gud för nunnorna. De gör så mycket för så lite.
- Jag antar att man kan se det så. - Antar?
Det är nog lite mer komplicerat.
De ger desperata barn en chans. Vad är så komplicerat?
De söker också upp unga mödrar. För att få barn till klostret.
De erbjuds pengar som övertalning.
De är inte bara här för barnens skull. De gör barnen till små katoliker.
- Ingen av oss är här utan anledning. - Ändå, på det hela taget...
De gör en god gärning. Tycker du inte?
Jag är här som bakteriolog. Jag har inte synpunkter på allt.
Jag har det, och jag beundrar dem.
Varför måste allt vara så komplicerat och dystert?
Det du gör är exempelvis otroligt fint.
Du föraktade mig. Har du ändrat dig?
Walter. Jag kan inte tro att du saknar sinne för proportioner.
Människor är mer komplexa än löjliga små mikrober.
Vi är oberäkneliga. Vi gör fel och vi gör andra besvikna.
- Ja, verkligen. - Jag är ledsen att jag inte är perfekt.
Jag är vanlig. Jag har aldrig låtsats annat.
Nej, verkligen inte.
Jag tycker om teater, dans och...
...att spela tennis. Jag gillar spel. Jag gillar män som spelar.
- Jag uppfostrades så. - Jag är duktig på bridge.
Oj! Det är jäkligt upphetsande.
Och du drog mig runt Venedigs oändliga gallerier, pladdrade om kanalsystemet-
- och den geniala vattenreningen, eller något annat nonsens.
Jag hade varit lyckligare på golfbanan.
Jag förmodar att du har rätt.
Det var dumt av oss att leta efter kvaliteter vi aldrig haft.
Ja.
Ja, det var det.
Walter?
Varför slog du inte in dörren när du visste att Charlie var där?
Du kunde åtminstone försökt att klå upp honom.
Han var inte värd det.
Eller så är jag för stolt att kämpa.
Jag vet inte det.
Begrav liken omedelbart!
Ta inte honom! Hans själ får aldrig ro
Jag har varnat nunnorna för att gå ut. Jag satte en vakt vid grinden.
Alla västerlänningar bör stanna inne.
- Syster, har mrs Fane varit här i dag? - Ja, hon gick för några minuter sedan.
- Det är den brittiska djävulens verk! - Respektera våra traditioner!
Sung Ching.
Låt oss gå! Låt oss gå...!
Låt oss gå!
Sung Ching. Var är mrs Fane...?
- Jag förstår inte vad ni säger! - Lämna henne i fred!
- Mår du bra? - Ja.
Kom!
Vi har slut på whiskey.
- Dr Fane? - Kan jag besvära om en drink?
Hej, älskling.
Jag var stationerad i Hankow under revolutionen-
- när de massakrerade alla Manchuer.
Jag hade möjlighet att hjälpa en familj med nya dokument och så...
Hon var den yngsta av döttrarna.
Jag brydde mig inte från en början.
Eller, mer än vad jag borde ha gjort.
När jag lämnade Hankow, så följde hon efter.
Jag skickade tillbaks henne två, tre gånger. Men hon...
...fortsatte att komma tillbaka.
- Jag insåg inte hur tillgiven du är. - Varför tror du det?
Jag ser det i dina ögon.
Män är oförutsägbara... Jag trodde du var som alla andra.
Nu vet jag plötsligt ingenting om dig.
Jag undrar vad hon ser i dig?
Wan Xi?
Hon säger att jag är en bra man.
Som om en kvinna någonsin älskat en man för hans vandel.
God morgon.
Jag tror att det är bäst att inte åka in till staden i dag.
Jag tar en promenad.
Kom då!
- Vad i all världen gör du ända här? - Går bort en förlamande baksmälla.
Vad gör du?
Jag försöker köpa bambustammar.
Men han begär ett orimligt pris. Eller så är mitt huvud...
...för splittrat för förhandlingar.
- Så... Vill du rida hem? - På vad? Buffeln?
Vi leder vattnet härifrån till staden för tillgänglighetens skull
Det är en dryg mil och det var ett helvete på vissa platser
Moder?
- Kommer jag att dö? - Så... var inte löjlig.
Lyssna, min kära, kan du bära på barn?
- Nej. - Jo.
- Jag förmodar att det är möjligt. - Det är tveklöst så.
Syster St Joseph förstod direkt. Hon kommer från en stor familj-
- så hon har erfarenhet. - Jag kan inte tro det.
Varför? Att få ett barn är naturligt.
Ja, tänk på hur lycklig er make kommer att bli.
Vad hände? De sa att du svimmat. Får jag se på dig?
- Det är inte kolera. Nej, det tror jag inte.
Kände du dig illamående innan?
Walter, sluta.
- Jag är gravid. - Ett barn?
- Är du säker? - Ja.
Det är underbart.
Hur länge tror du att det gått?
Två månader... kanske längre.
Kitty?
Är jag fadern?
Jag vet faktiskt inte.
Jag är ledsen.
Det spelar ingen roll längre.
- Gör det? - Nej
Nej, det gör det inte.
Dr Fane!
Kom med mig!
- Vad är det här? Var kommer de ifrån? - Koleran har spritt sig söderut.
- De saknar läkare och utrustning. - De smittar allting. De måste stoppas!
Dr Fane!
Stopp! Stopp...!
Stanna här! Vi hjälper er här!
Överste, säg att de måste stanna! Säg att vi hjälper dem här!
Mrs Fane. Samla barnen i musikrummet.
Stanna här!
Skynda på!
Pojken, ta in honom!
Jag förstår inte. Varför väckte han mig inte?
Han startade tidigt, och ni behövde få vila er.
- Hur långt är det till flyktinglägret? - Strax utanför staden vid bergsfoten.
Dr Fane sa att ni vägrar att åka.
- Jag vill inte lämna er. - Vi uppskattar det, men...
...jag tror inte att du ville lämna honom heller.
- Det är min plikt. - Plikt är att tvätta sina händer.
Jag förälskade mig när jag var 17... I Gud.
En dum flicka med romantiska drömmar om livet som religiös.
Men min kärlek var passionerad.
Över tiden så har mina känslor ändrats. Han har svikit och ignorerat mig.
Vi har fått ett stilla förhållande.
Ett gammalt par som sitter sida vid sida, men som sällan pratar.
Han vet att jag inte lämnar honom. Det är min plikt.
När kärlek och plikt sammanfaller... då finns det förtröstan inom dig.
Din eskort väntar.
- Jag vill stanna. - Nej
Vad? Vem är det?
Mrs Fane?
Mr Waddington?
Det är er make. Han har insjuknat.
Var är han?
Mrs Fane?
- Walter! - Nej, det är inte säkert för henne.
Jag kunde inte stoppa henne.
- Jag vill inte ha publik. - Ni måste gå.
- Ert barn? - Snälla, ni måste gå.
- Walter, säg vad jag ska göra. - Sakta ner droppet.
Kitty? Kitty...
Det blir värre innan det avtar. Är du förberedd för det här?
Ja.
- Vad är det? - Saltlösningen börjar ta slut.
- Kan ni skicka efter mer? - Ja, men för många blir det för sent.
Kitty?
Är du vaken?
Mår du bättre?
Förlåt mig.
Förlåta dig?
Det finns inget att förlåta.
Walter...
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
Mrs Fane?
Dr Fane skulle önskat sig att bli begraven omedelbart.
Ja, självklart.
Vid den klara källan, som jag gick förbi
Var vattnet så vackert att jag måste ta ett bad
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Under en ek torkade jag mig
På dess högsta gren sjöng en näktergal
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Sjung, näktergal, sjung, ditt hjärta är lyckligt
Ditt hjärta skrattar, mitt hjärta gråter
Vad gör ni?
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Jag förlorade min kära oförskyllt
En rosenbukett jag nekade honom
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Jag ville att rosen skulle leva fritt på sin buske
Och att min käresta ännu älskade mig
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Vid den klara källan, som jag gick förbi
Var vattnet så vackert att jag måste ta ett bad
Jag har älskat dig så länge, jag glömmer aldrig dig
Under en ek torkade jag mig
På dess högsta gren sjöng en näktergal
Jag har älskat dig så länge
Jag glömmer aldrig dig
Det är egentligen dumt.
De dör inom en vecka... Det är knappast värt priset.
- Vad tycker du? - Jag tycker de är vackra.
Verkligen? Jag tror att du har rätt.
Kom nu.
Vi måste skynda oss. Morfar väntar.
Kitty Fane?
- Vilken överraskning. - Hej, Charlie.
Vad gör du i London?
Jag vet att det var länge sedan.
Jag borda ha skrivit.
- Vem är det här då? Vad heter du? - Walter.
Hej, Walter. Jag är Charlie Townsend.
- Hur gammal är du? - Fem.
- Vi måste gå. - Självklart.
Det var förtjusande att träffas igen.
Adjö, Walter.
Kitty!
- Jag är här i tre veckor. Kanske... - Adjö, mr Townsend.
Adjö, mrs Fane.
Vem var det, mamma?
Ingen viktig, älskling.
SLUT